Mikä noin naurattaa? Mistä he puhuvat?
Tiedän, mistä he puhuvat. Tiedän jopa, kuka siinä puhuu.
Tiedätte, kuka se on? Tiedätte nimenkin? Kuka se sitten on?
- Parkkisakot? - Hoidettu jo. Kuka se on?
Se on Enver Hoxha. Hän oli Albanian presidentti.
Yritättekö sanoa, että Albanian entinen presidentti on ryöstämässä pankkia?
Enver Hoxha on kuollut. Tuossa hän puhuu nauhalla siitä, -
kuinka upea kansa albanialaiset ovat. Kuolematon kansa. Enpä olisi huolissani.
Se on siis nauha. Oletteko varma?
Tätä soopaa oli pakko kuunnella koulussa. Kommunismi on hyvä, kapitalismi paha.
Lenin ja Marx... Se on Enver Hoxha, nauhalla.
Selvä. Konstaapeli, hänet voi viedä kotiin.
Ja tehkää palvelus. Katsokaa, mihin parkkeeraatte seuraavalla kerralla.
- He siis toistavat nauhoituksia meille. - He tiesivät meidän kuuntelevan.
Totta puhut. Tiesivät senkin, miten teemme sen. Ja mikä vielä pahempaa, -
he halusivatkin meidän kuuntelevan, jotta lähtisimme väärille jäljille.
Viimeksi, kun minua pantiin näin halvalla, se maksoi minulle viisi taalaa.
- Viisi taalaa? - Tijuanassa. Älä kysy enempää.
Katso nyt. Vitut noista.
Etsivä Frazier, hauska tutustua. Tässä on Madeline White.
- Hyvää päivää, neiti White. - Tämä on kunnia, etsivä.
Neiti White voi ehkä auttaa teitä.
Hienoa. Mitä teillä on mielessänne?
Hänellä on jonkin verran vaikutusvaltaa tällaisissa asioissa, -
syistä, joita en voi tässä kertoa.
- Mitä tarkoitatte? - Hän tarkoittaa, että kyse on asioista, -
jotka ovat hieman palkkaluokkanne yläpuolella. Ei pahalla.
Hän tarjoutuu auttamaan teitä.
Miksette pyytäisi pormestaria korottamaan palkkaani kyseiselle tasolle ja ongelma ratkeaisi.
Kuulemma se olisi tapahtunut jo, jos olisitte ollut hieman diplomaattisempi.
- Mutta keskustellaan toki asiasta. - Se oli vitsi. Saan nimityksen aikanani.
Jos haluatte vauhdittaa asiaa, en aio estää teitä.
Muistuttaisin myös niistä 140 000 dollarista, jotka näyttävät kadonneen -
- Madrugadan sekinlunastusjutussa. - Niinpä tietenkin.
Minulla ei ollut mitään tekemistä sen kanssa.
Collins, tarkka-ampujia on ikkunoissa...
- Niin? - Onko Albanian presidentillä?
- Puhelimessa. - Vitsiniekka.
- Ihmisiä ei pitäisi salakuunnella. - Ala totutella asiaan.
- Siellä, minne sinä menet, ei ole juurikaan yksityisyyttä. - Totta puhut.
Viikon kuluttua imeskelen piña coladaa -
porealtaassa, kuuden tytön kanssa, joiden kaikkien nimet ovat Amber tai Tiffany.
Paremminkin olet suihkussa Jamalin ja Jesusin kanssa, jos ymmärrät.
Ja tässä huonot uutiset. Imeskelet jotain aivan muuta kuin piña coladaa.
- Taidatkin pitää sellaisesta. - Haluat todella ärsyttää minua.
- Tilanne on nyt tämä... - En tarvitse tilannekatsauksiasi, Serpico.
Minä sanelen säännöt. Tilanne on nyt tämä.
Te toimitatte minulle, mitä haluan, siinä ajassa, jonka teille annoin.
Muuten saatte seurata, kun teen niin kuin uhkasinkin. Selvä?
Selvä. Yritämme hankkia sen. Yritä kuitenkin ymmärtää.
Ei New Yorkissa ole 747-lentokoneita odottamassa tällaisen varalle.
Ymmärrän, että ellette hoida minulle konettani, voittekin lähettää ruumisauton.
Älähän nyt. Keskitytään siihen, että saamme molemmat haluamamme.
Hei! Sinä et kuuntele.
Hankkikaa minulle, mitä tahdon, niin en tapa ketään.
Hyvä on. Hoidan asian.
Yritetään vain pysyä rauhallisina.
- Enkö minä muka kuulosta rauhalliselta? - Kuulostat kyllä.
Kuulostat kyllä.
- Herra Damirjian... - Damerjian.
- Damerjian. Albanialainen nimi? - Kutsukaa minua Kennethiksi.
- Kennethiksi? - Albanialainen vai...
- Armenialainen. - Mitä eroa niillä on?
Etsivä, synnyin Queensissa.
En ole koskaan käynyt Armeniassa, Albaniassa. Australiassa surffasin kerran.
- Saisinko lasin vettä? - Janottaako?
- Kurkkuni on rutikuiva. En ole hermostunut. - Rutikuiva kurkku?
- Haluan vain vettä. - Kaikkea sitä...
- Kun alat kertoa, mitä todella tapahtui... - Haluan vain lasin vettä.
- Kelpaako kahvi? - Ei kiitos. En juo kahvia.
- Ota vain. - Tiesitkö heidät ryöstäjiksi?
Tiesin, kun he painoivat aseen päähäni.
- Mistä tiedät, että he ryöstivät pankin? - Koska he tähtäsivät minua aseella...
Ei se kerro vielä mitään. Näitkö heidän ottavan rahaa?
Olin lukkojen takana ties kuinka kauan.
Köytettynä huoneessa. Näin sinun näkevän minut.
Näit minun näkevän sinut. Niinkö sinä sanoit?
Olin lukitussa huoneessa. Näitte minut sidottuna saapuessanne.
En pysty ihmeisiin. Tarvitsen enemmän aikaa.
Jos käyttäisit antamani ajan tehokkaammin, tätä ongelmaa ei olisi.
- Mitä tuohon pitäisi sanoa? - Että koneeni on valmiina.
Kuuntelehan.
Vannon Jumalan nimeen, että teen parhaani. Menee vielä muutama tunti.
- Miksi antaisin sinulle lisäaikaa? - Antamalla lisäaikaa saat mitä haluat.
Jos et anna, et saa sitä. Sinulla ei ole mitään hävittävää.
RUOKAA
Sillä välin lähetämme lisää ruokaa.
Minulla on sinulle kysymys. Oikeasta vastauksesta saat lisää aikaa.
- Ja? - Tiedät mitä tapahtuu, ellet tiedä.
Kumpi painaa enemmän?
Kaikki junat, jotka kulkevat Grand Central Stationin läpi vuodessa, -
vai puut, jotka on kaadettu USA:n liikkeellä olevaa setelimäärää varten?
Tässä on vihje. Se on kompakysymys.
Mitä helvettiä? Pelejäkö tässä pelataankin?
Vastaus on junat. USA:n valuuttaa ei paineta lainkaan paperille. Se on puuvillaa.
- Aivan. Kuulin tuosta. - Puita ei siis kaadettu.
- Oletko varma? - Täysin varma.
Selvä.
- Tiedän vastauksen. - Odota hetki.
Soitan uudelleen.
Se on ansa. Ne painavat yhtä paljon. Kumpikaan ei paina mitään.
- Eivät paina mitään, vai painavat yhtä paljon? - Sano, että ne painavat yhtä paljon.
Painavat yhtä paljon. Selvä.
- No? - Ne painavat yhtä paljon.
Lähettäkää tällä kertaa voileipiä.
- Ei hassummin. Tämä tyyppi on hullu. - Hän sanoi Grand Central Station.
Rautatieasema on Grand Central Terminal. Grand Central Station...
- On postitoimisto. - Hän on väärässä. - Kuka?
Ykkösryöstäjä. Junat eivät kulje Grand Centralin läpi. Se on junien päätepysäkki.
- Entä maanalainen? - Pohjoinen linja menee sinne.
Mitä te puhutte? Hei, hei.
Hankitaan ne voileivät.
Hän sanoi, "kulkee läpi".
- Pohjoinen linja menee... - Suu kiinni. Se ei ole tärkeää.
Tiedän, mitä hän tarkoitti. Hän tarkoitti eri asiaa, kuin sanoi.
- Siitähän se aina on kiinni. - Niitä voileipiä.
Tulossa jo.
- Minulle kelpaisi nyt hot dog ja olut. - Sain liput Metsin peliin. Pedrokin pelaa.
- He häviävät kuitenkin. - Älä muuta virka. Parempi olla täällä.
- Ovatkohan he terroristeja? - He ovat ryöstäjiä, eivät terroristeja.
- Mistä tiedät? He voivat kuulua Al-Qaidaan. - Luota minuun. Olen lukenut näistä.
- Mossadiinko kuulut? - Olin lakimies.
Nyt opetan oikeustieteellisessä. Kansanmurhista, orjatyöstä, sotakorvauksista...
- Voinko haastaa jonkun oikeuteen tämän päätyttyä? - Anna paukkua vain.
Siinäpä komea paskahuussi.
- Hei, muru. Miten menee? - Olen huolissani sinusta. Oletko tulossa kotiin?
Enköhän. Tästä tulee pitkä yö, joten älä jää odottamaan.
- Voisinko tulla sinne? - En halua, että häiritset.
- Tulen, jos olet siellä vielä aamulla. - En malta odottaa.
- Miten menee? - Hyvin. Saimme pari panttivankia ulos.
- Ei, vaan miten sinulla menee? - Minulla menee hyvin.
Näin pormestarin TV:ssä. Hän sanoi, että teet hyvää työtä. Näin sinutkin.
- Näit minut TV:ssä? Miltä näytin? - Todella hyvältä.
- Minun pitää mennä. - Hyvä on.
- Ole varovainen. - Olen kyllä. Rakastan sinua.
Tule.
Oletteko ymmärtänyt säännöt?
- Ei tarvitse huolehtia, etsivä. - Minulle maksetaan huolehtimisesta.
Katsokaa minua silmiin ja sanokaa, että ymmärsitte kaiken, mistä puhuimme.
- Ymmärrän. - Hyvä on.
- Täällä on joku, joka haluaa puhua kanssasi. - Haloo.
- Kuka siellä? - Emme tarvitse nimiä.
- Tärkeintä on se, mitä voin tarjota sinulle. - Eli mitä?
Jos voin olla varma, että tiettyjä etuja suojellaan, saan hankittua haluamasi.
Epäilen.
Kerro näistä eduista, joita haluat suojella.
Anna minun huolehtia niistä. Mitä toivot saavuttavasi tällä?
- Rikkautta tietysti. - Tietysti. Olet haukannut liian suuren palan.
- Kuinka? - En voi puhua siitä puhelimessa.
- Työskenteletkö pankille? - En.
- Etkä ole poliisi. - Pitää paikkansa.
Käy peremmälle.
Saatte 10 minuuttia. Jos ette ole ulkona valojen syttyessä, saatte pysyä sisällä loppuun asti.
- Teidän ei tarvitse uhkailla minua. - Se ei ollut uhkaus, mutta tämä on.
Tiedän, että pelaan nyt isojen poikien sarjassa, mutta jos astutte varpailleni...
Pääsin asemaani tekemällä ystäviä, en vihamiehiä.
- Luottakaa minuun, sopiiko? - Olette omillanne.
Miksi luulet minun tarvitsevan apua?
Vaikka ulkona olevien sadan ihmisen takia alkajaisiksi.
- Se ei ole ongelma. - He tankkaavat konettasi parhaillaan.
Älä viitsi. Et ole niin tyhmä.
Kerron, mitä ajattelen. Jos antaudut nyt, voin taata vähimmäistuomion.
Kolme vuotta, korkeintaan neljä.
- Voitko järjestää sen? - Et ole vahingoittanut ketään etkä varastanut mitään, -
joten, kyllä voin.
- Ei riitä. - En päässyt loppuun vielä.
Kun vapaudut, saat kaksi miljoonaa dollaria.
Niinkö? Miten?
Laitamme sen turvalliseen paikkaan odottamaan vapautumistasi.
Kiitos, mutta ei kiitos.
Älä viitsi. Tein sinulle hyvän tarjouksen. En usko, että sinulla on vaihtoehtoja.
Kerro näistä eduista, joita olet suojelemassa?
- En valitettavasti voi. - Minä voin. Anna kun kerron tarinan.
Toisen maailmansodan aikana sveitsiläisessä pankissa työskenteli eräs amerikkalainen.
Tietänet, että silloin oli paljon mahdollisuuksia ihmisille, joilla on alhainen moraali.
Kuten tälle miehelle. Hän käytti asemaansa natsien keskuudessa rikastuttaakseen itseään -
samaan aikaan, kun muilta riistettiin heidän kaikki omaisuutensa.
Sitten hän avasi pankin verirahoillaan.
Kuulostaako tämä työnantajaltasi?
Vai puhunko aivan puuta heinää?
- Uskon, että pääsimme yhteisymmärrykseen. - Hyvä.
Miten siis voit auttaa minua, kun selvästi tiedän sinua enemmän -
- ja olen suunnitellut tämän täydellisesti? - Usko minua.
Voin tarvittaessa muuttaa koko ohjelmasi.
Pärjäät siis sitä paremmin, mitä nopeammin muutut ongelmasta ratkaisuksi.
- Mitä sinä haluat? - Kaksi minuuttia tallelokeroilla.
Tarvitsen vain yhtä lokeroa.
Tätäkö etsit? Tämä voi olla hyvin kiusallinen työnantajallesi.
Hänen olisi pitänyt tuhota tämä jo aikoja sitten. Hän ei sitä tehnyt ja nyt se on minun.
Mikäli koittaa päivä, jolloin joudun vastaamaan teoistani tuomarin edessä, -
sinä ja pomosi teette kaikkenne auttaaksenne minua.
Maksamme paljon, jos lähdet täältä tuon kirjekuoren kanssa.
- Pidän tuon mielessä. - Etkö aio kertoa, miten aiot päästä pois?
Kävelen suoraan etuovesta ulos. Oliko vielä muuta?
- Miten tiesit tästä? - Sillä ei ole väliä.
Totuus on, että kaikki valheet ja pahat teot haisevat.
Niitä voi peitellä jonkin aikaa, mutta ne eivät katoa minnekään.
- Kuten esimerkiksi murha? - Juuri niin.
- En siltikään ymmärrä, mitä teet täällä. - Ihanko totta?
Hyvä.
- Me juttelimme. - Ei riitä. Antakaa tämä ikkuna minulle.
Kerroin, että koska hän ei ole tappanut ketään, -
ei ole vielä liian myöhäistä antautua ja saada lyhyempää tuomiota.
- Entä sitten? - Siinä melko lailla kaikki.
En yleensä loukkaannu, kun minua kohdellaan kuin idioottia, mutta koettelette rajojani.
Tiedän, ettette mennyt sinne kertomaan jotain, mitä se mies tiesi muutenkin.
Anna kuulua.
Kuulkaa, etsivä. Järjestelyihimme ei sisälly täyden selostuksen antaminen.
Minusta kuuluu. Ette omista minua.
Sekinlunastus ja kokaiiniratsia, niistä selviän itsekin.
Tiedän, mitä tein ja mitä jätin tekemättä.
- Antakaa kuulua. - Epävirallisestiko?
Kaikki teidän juttunne ovat epävirallisia. Kertokaa pois.
- Tarjosin hänelle yllykettä. - Selvä.
- Tarttuiko hän syöttiin? - Ei, mutta lupasi harkita asiaa.
Fiksu kaveri.
- Ainakin luulee olevansa. - Totta. Korkeasti koulutettu?
- Selvästi hyvän koulutuksen saanut. - Juuri sitä tarkoitin.
Puhutte kuten hän, joten ajatelkaa kuten hän. Mitä uskotte hänen tekevän seuraavaksi?
- Ei hän ainakaan aio tappaa ketään. - Mistä te sen tiedätte?
- Koska hän ei ole murhaaja. - Mistä tiedätte?
Tässäpä tietoisku. Useimmat linnakundit eivät ole murhaajia ennen kuin tappavat jonkun.
Kenenkään aikeista ei tiedä, ennen kuin ahdistaa tämän nurkkaan.
Mutta ei näytä siltä, että olette ahdistanut hänet nurkkaan.
Ei niin. Hän vaikuttaa valinneen oman nurkkansa.
Olette oikeassa.
Tuliko valmista?
- Kyllä kai. Saanko poistua? - Saatte.
Onko teillä käyntikorttia, jos vaikka tulee asiaa?
Älkää ottako tätä henkilökohtaisesti, mutta ei onnistu. Teillä ei taida olla varaa minuun.
Älkää ottako henkilökohtaisesti, neiti White, mutta haistakaa pitkä paska.
Varovasti, etsivä Frazier. Minua ei kannata suututtaa.
- Kuinka vanha olet? - Kahdeksan ja kolme neljäsosaa.
Kahdeksan ja kolme neljäsosaa? Iso poika.
- Pelottiko sinua? - Ei.
- Eikö lainkaan? - Ei, olen Brooklynistä.
- Vai Brooklynin poikia. Ymmärrän. - Aseet eivät pelota minua.
- Eivätkö? Vai olet vielä rohkeakin. - Niin olen.
Muistatko niiden aseita kantaneiden kavereiden sanoneen mitään?
- Muistan. - Mitä he sanoivat?
- Kyselivät pelistäni. - Kuka?
Se pankkiryöstäjä tietenkin.
- Poika, hieman kunnioitusta. - Oliko hän heidän pomonsa?
- Oli. - Selvä. Etkö muista mitään muuta?
Hän oli melko pitkä. Hänellä oli naamio.
Brian, osaisitko tunnistaa hänet näistä kuvista?
Katsele aivan rauhassa.
Tällä tavalla. Katselehan niitä.
- Naamiot päässä kaikki näyttävät samalta. - Totta.
Naamiot päässä kaikki näyttävät samalta. Aivan totta, Brian.
Yritit ryöstää viinakaupan.
Olipa suuri harppaus tuollaiselle pikkutekijälle.
- Se on myönnettävä, Pablo. - Nimeni on Paul, eikä Pablo.
Anteeksi.
- Haluatko purkkaa? - En.
Enkä minä tehnyt sitä. Nuorena tein muutamia virheitä.
Olin ystävieni kanssa liikkeellä ja he ryöstivät viinakaupan.
Mitä olisi pitänyt tehdä?
Missä itse kasvoit, wassa wassa? Park Avenuellako?
- Miksi minua oikein kutsuit? - Wassa wassaksi.
- Henkilö, joka ei käy kotikulmilla. - Miten sanotaan "vankila" espanjaksi?
Entä nämä kaksi? Muistuuko mitään mieleen?
- Näistä kahdestako? Ei. - Eikö mitään?
Eivätkö he näytä epäilyttäviltä? Haluaisit varmaan tietää, keitä he ovat.
- En. - Kiitoksia sitten vain.
Ihan vain mielenkiinnosta, tiedättekö mitään timanteista?
Jonkun verran. Miten niin?
Paljonko tällaisen miehen pitäisi maksaa timanttisormuksesta?
Se vähän riippuu. Montako karaattia? Voin antaa teille veljenpoikani numeron.
- Hän tekee hyvän tarjouksen. - Mitä alla on?
- Anteeksi mitä? - Mitä takkisi alla on?
- Vaatteita. - Voisitko näyttää meille?
Vain sinä ja eräs toinen nainen sovitte naisepäillyn kuvaukseen.
Eli mihin?
Pituutesi, ikäsi ja...
- Kuppikokosi. - Rikoin siis pykälää 34-DD?
Sitäkö te yritätte sanoa?
Kuinka tyhmä pitää olla luullakseen saavansa lentokoneen?
- Hän ei ole tyhmä. - En tarkoita vain häntä, -
vaan kaikkia panttivankien ottajia.
Kuten niitä rättipäitä Münchenin olympialaisissa.
Kuka vittu on joskus saanut lentokoneen? Saati sitten nykyään. Eikö se mies tiedä sitä?
- Mitä suunnittelet, Keith? - Hän tahtoo lentokoneen. Annan sen hänelle.
- Entä sääntöjen noudattaminen? - Se minua häiritseekin.
Aivan kuin vastustajakin tuntisi ne ja tietäisi kaikki tekemisemme.
Olemme yrittäneet vain viivyttää heitä. Väärin. He tässä viivyttelevät.
Miettikää vähän. Typerät kysymykset, albaanialaisjuttu...
- Mitä yrität sanoa? - Hän haluaa antaa meille lisäaikaa.
Hän tekee vaatimuksia ja antaa aikarajan. Me viivyttelemme, hän antaa lisäaikaa.
- Hänellä ei taida olla kiire. - Miksei?
Sen aion saada selville.
- Mitä? - Lentokoneesi on valmiina.
- Onko näin? - Kyllä, mutta haluan palveluksen.
Haluan tulla sisään ja tarkistaa, että panttivangit ovat kunnossa.
- Näet heidät, kun he nousevat bussiin. - Varmistan vain, että kaikki ovat elossa.
Tule etuovelle.
- Mitä hittoa juuri tapahtui? - Olet järjiltäsi, jos menet sinne.
Portaat alas.
- Purukumia? - Anteeksi?
- Haluatko purukumia? - Ei kiitos.
Anna minun viedä poika.
- Ei käy. - Onko enempää?
On vielä muutama, jotka eivät osanneet käyttäytyä.
Hoidan teidät kaikki ulos. Lupaan sen.
Kierros on ohi.
- Saanko kysyä jotakin? - Ei ole mitään puhuttavaa.
Mitä aioit tehdä, jos saisit koneen ja lentäjät?
- Anteeksi mitä? - Et halua konetta, et ole koskaan halunnut.
Ei yksikään pankkirosvo pakene lentäen 50 panttivankia mukanaan.
Yrität viivytellä, kuten elokuvassa Hikinen iltapäivä. En vain tiedä, miksi.
Etkö pääse sisään holviin?
Saattaa olla.
Tähän on kaksi ratkaisua. Helpoin tapa on, että kävelemme etuovesta yhdessä.
Tai sitten kovat pojat katkaisevat virrat, heittävät kyynelkaasua ja tulevat lasin läpi, -
se on sinun valintasi, mutta et halua sitä. Minäkään en halua sitä.
Ja he haluaisivat tehdä sen jo tänä iltana.
Onko teillä yökiikarit ja kaasunaamarit?
- Saattaa olla. - Olen pirun lähellä sen määräämistä.
Älä valehtele. Ensiksikin, et määrää sitä, ellen tapa panttivankeja, eikä se ole vielä uhkana.
Toiseksi. Jos niin käy, miten tahansa se päättyykin, sinä et ole sankari.
Jos haluat kusettaa minua, keksi jotain parempaa.
Lähdetään.
Hyvä on.
Ihan tiedoksi vain, selustani on turvattu, poju.
Sinuna en ottaisi liian rennosti.
Niinkö? Minulle tulee tänne kaapeli-TV keskiviikkona.
- Mikset vain kävele ovesta ulos? - Niin minä kävelenkin.
Kävelen ulos tuosta ovesta, kun olen saanut haluamani.
Saanko suostuteltua sinut siihen jo tänään?
- Niin vähän ajattelinkin. - Haluatko kosiskella lisää?
Älä puhu kosinnasta, tyttöystäväni haluaa minun kosivan häntä.
- Ajatteletko olevasi liian nuori naimisiin? - En liian nuori, vaan liian persaukinen.
Ehkä pitäisi ryöstää pankki.
Rakastatteko toisianne?
- Rakastamme. - Sitten rahalla ei pitäisi olla väliä.
- Kiitos, pankkiryöstäjä. - Sanonpahan vain...
Rakkautta ei voi ostaa rahalla.
Kiitos paljon. Tämä...
Tämä on ollut hyvin opettavaista.
Menisimmekö kadun toiselle puolelle baariin?
Unohdetaan tämä panttivankitilanne, tarjoan sinulle oluen...
Kiitoksia, etsivä, mutta yritän välttää baareja, jos ymmärrät.
Jos muutat mielesi, niin tarjous on yhä voimassa.
Vankiselli vai hautausmaa?
Vankilan haalarit vai varvaslappu? Päätä äkkiä, kello käy.
Joko lopetitte?
Nyt menit liian pitkälle!
Linja-autot, Kojak! Talon eteen pysäköitynä.
Jos luulet minun bluffaavan, -
voit kokeilla onneasi ja katsoa, mitä tapahtuu.
- Mitä tapahtui? - Sain, mitä halusin.
- Eli mitä? - Housut saatiin kinttuihin, -
- mutta sekin on hyvä alku. - Kristus.
- Kuinka kauan? - Hän pääsi sinuun käsiksi!
- Kuinka kauan? - Mitä jos hän näki kasvosi? Entä jos minulla ei olisi ollut asetta?
- Kaksi, ehkä kolme tuntia. - Päästät tämän kytän liian lähelle.
- Mitä tapahtui? - Annoin syyn ampua aivoni pellolle.
Hän ei tee sitä. Miksi? Hän ei ole sitä tyyppiä. Mietitäänpä tätä hetki.
Tiedämme, että koko juttu oli suunniteltu. Nauha, kamerat, asusteet.
Heillä oli suunnitelma, mutta siihen ei kuulunut lentokoneita.
Hän aikoo tehdä jotain, muttei mitään väkivaltaista.
- Kuuntelen. - Onko kuva selkeä?
- Anteeksi? - Autonne kamerassa.
Ota lähikuva toisen kerroksen ikkunasta.
- Rourke? - Tulossa jo!
- Ei, ei! Vittu! - Voi helvetti.
- Mitä vittua sinä teet? - Tarkoitatko ilmeisen lisäksi?
Sitä juuri! Tämä ei ole mikään pankkiryöstö!
Tämä on sinun vikasi, käskin hankkia bussit.
Haista vittu! Minä en tappanut ketään!
Täällä on vielä 50 ihmistä. Jos vielä vittuilet minulle, -
järjestän sinulle kaksi elämäsi pisintä päivää.
Hyvä on. Kerro, mitä oikeasti haluat, niin lupaan hankkia sen sinulle.
Sanoin jo. Kaksi bussia ja lentokone.
Niin, niin. Ja aitiopaikat Yankeesin stadionille.
Älä kuseta kusettajaa!
Olet suunnitellut kaiken alusta asti ja saanut kaikki tanssimaan pillisi mukaan, -
minut mukaan lukien, mutta minä en tanssi enää!
Olet liian fiksu poliisiksi. Painu nyt vittuun täältä.
Aiotko ampua minut?
Anna mennä, ei meillä kummallakaan ole mitään hävittävää. Ammu minut!
- Tee se. Ammu minut. - Haista vittu.
Käske lähettää joku, joka on järjissään.
- Meillä on iso ongelma. - Tämä ei ole teidän päivänne.
Kapteeni, miten menee?
- Tiedän, että luotitte minuun ja minä... - Olet hyvä poliisi.
Tarvitsen enemmän kaltaisiasi. Mutta jos mokaat tämän, minä en voi ottaa vastuuta siitä.
- Yrittäkää ymmärtää, sir... - Ei, ei. Minä kerron, mikä ongelma on.
Menen vuoteeseen kaiken ollessa hyvin. Kello 3:15 minulle soitetaan kuolleesta panttivangista.
- Aivan, mutta voin lopettaa tämän... - Tämä on jo lopussa.
Luuletko, että minulla on vaihtoehtoja? Minun on vastattava esimiehelleni tästä.
Darius päättää tästä. Se siitä.
- Mitä hän sanoi? - "Se siitä."
Voi paska.
- Se on taktinen painajainen. - Tiedän.
Ensinnäkin tämä on ainoa sisäänkäynti.
Sitten meidän on selvittävä sokkoina portaat ylös, missä olemme ilman suojaa.
Heillä on suojaisat asemat, voivat napsia meidät vaivatta hengiltä.
Vaikka selviäisimme huoneen läpi ja alakertaan, -
erotamme roistot hyvistä vasta, kun he ampuvat meitä.
Vaikka se ei olisi ansoitettu räjähteillä, kyseessä on silti helvetinmoinen painajainen.
Liikettä! Avatkaa ovi!
- Tarkkailkaa käsiä. - Panttivankejakin saattaa kuolla.
- Laske ase heti! - Peräänny tai ammun!
Paras mahdollisuutemme on erottaa heidät panttivangeista.
- Jos saamme heitä yläkertaan ja pois laskuista. - Tappamallako?
Ase!
- Entä jos heitä on enemmän kuin neljä? - Se tässä hullua onkin.
Jokainen maalariasuinen voi olla rikollinen.
Ehkä meidänkin väkemme pitäisi pukeutua samoin.
Meidän pitäisi ampua kumiluodeilla päähän, tainnuttaa heidät.
- Ei hassumpi ajatus. - Kumiluodeilla mennään.
Jos tämä epäonnistuu, -
he syytävät koko sotkun niskaasi. Tiedäthän sen?
Saan nimityksen vanhemmaksi etsiväksi. Asiat eivät ole sitä, miltä ne vaikuttavat.
- Mitä tarkoitat? - Vanhempi etsivä Keith Frazier.
- Kusettaako yrität? - Kyllä!
Kiitä siitä pormestaria ja tuntematonta vierastamme.
Neuvottelitko sopimuksen heidän kanssaan?
Enkö muka saisi nimitystä? Paskanmarjat.
Paiskoin liikaa töitä jäädäkseni ilman. Otan omani, kuten muutkin.
Odotan ulkona.
- Mikä päivä. - Etsivä, -
aikovatko he hyökätä ilman sinua pankkiin? Se ei ole oikein.
Kerrohan siitä pojasta, joka osoitti sinua aseella. Se 12-vuotias.
- Nytkö? - Niin.
Olin lopettamassa tappelua viime vuonna 33. Streetillä, lähellä lukiota.
Eräs latino yritti varastaa toisen kelloa.
Tee minulle palvelus, ylikonstaapeli. Vähennä värikommentointia.
Lopetan tappelun. Kääntyessäni ympäri poju osoittaa pistoolilla rintaani.
- Niinkö? Kuka poju se oli? - Toinen poju, afroamerikkalainen.
- Hän ilmestyi kuin tyhjästä. En nähnyt häntä. - Mitä teit?
Minäpä kerron, mitä sitten tein. Sain luodista rintaani.
Suokaa anteeksi kiertoilmaukseni, mutta olen mieluummin vanha kiihkoilija kuin nuori ruumis.
Ei millään pahalla, mutta yritän vain pitää heidät kaukana meistä.
Jospa pelastaisimme ihmiset turvallisesti pankista pois.
- Puhut asiaa. - Jatkossa yritän varoa sanomisiani.
Koskaan ei tiedä, kuka kuuntelee.
- Mitä sinä teet? - Jessus. Paska.
He salakuuntelivat meitä.
Darius! Darius, älä tee mitään!
- Mitä? - Kaikki on vituillaan. Pidä miehesi kaukana!
- Mitä tarkoitat? - He kuulivat puheemme komentokeskuksessa.
- Mitä? - Paikoillanne! Vaatimukset sisältänyt laatikko!
He kuulivat keskustelumme, salakuuntelivat meitä!
Ei, menen sisään.
Voi paska.
- Kerää kaikki yhteen. - Steve, Steve-O!
- He tulevat sisään. Oletteko kunnossa? - Olemme.
- No niin, kaikki ulos! - Kaikki ulos!
- Pukekaa suojanaamarit yllenne! - Liikettä!
Liikettä!
Kaikki heti yläkertaan!
Liikettä!
- Älkää ampuko! - Maahan!
Tuli seis.
Tuli seis!
Asettakaa kätenne päänne päälle! Maahan!
- Asettakaa kätenne päänne päälle. - Pysäyttäkää hänet!
- Asettakaa kätenne päänne päälle. - Paina hänet maahan!
Asettakaa kätenne päänne päälle! Älkää liikkuko!
- Maahan! Asettakaa kätenne päänne päälle. - Pane hänelle käsiraudat.
Mitä tapahtuu?
Älkää ottako riskejä!
Irti minusta, en ole rikollinen!
Käsiraudat.
- Älkää ampuko! - Älä liiku!
- Älä liiku.
- Tarkastakaa heidät aseiden ja muiden varalta. - Hernandez!
Täällä!
Erikoisjoukot, asemiin!
- Ovi vasemmalla. - Oikea puoli tarkastettu.
Tarkastettu!
- Vasen puoli tarkastettu. - Tarkastettu!
- Tarkastettu. - Kaikki tarkastettu!
- Tarkastakaa pöydän alta. - Tarkastettu!
Tarkastan toimiston. Kaikki kunnossa.
- Tarkastettu! - Tarkastettu!
- Tarkastettu. - Kaikki tarkastettu, ylikonstaapeli.
Tarkastettu. Hätäyksikkö rappukäytävään! Menkää!
Mennään, kaverit. Vauhtia.
- Tarvitsen suojaa täällä ylhäällä. - Suoja tulossa.
- Täällä on melkein valmista. - Olkaakin varmoja siitä.
- Jatkan tutkimista. - Jatkakaa.
Valmista?
Tämä on viimeinen ovi.
- Tarkastettu. - Tulkaa alas.
- Löysittekö kuolleen panttivangin? - Jos ette, ette ole huomanneet jotain.
Ehkä, mutta olen aika varma siitä, että täällä ei ole muita liikkeellä.
Katsokaa tätä. He unohtivat ryöstää kassakaapin.
- Voi paska. - Ettekö löytäneet ketään?
Etsimme vielä, mutta täällä ei ole roistoja, ei ansoja, ei tunneleita, eikä vahinkoja.
- Eikä mitään puutu. - Hienoa. Taikurinko etsintäkuulutamme?
En yritä kertoa teille, kuinka tehdä työnne, mutta elleivät he uineet viemäreiden kautta, -
niin tämän tekijä on tuolla ylhäällä nuolemassa jalkakäytävää.
- Hyvää työtä. - Mitä tuolla on?
Matkapuhelimia.
- Teidän on nähtävä tämä. - Hyvä on.
Collins! Ota joku avuksesi, ja laske tuolla olevat rahat.
- Kyllä, sir. - Ja pysykää valmiudessa. Pidä huolta, -
- ettei kukaan altistu houkutuksille! - Hyvä on, sir.
- Täällä. - Mitä siinä on?
- Pidät tästä. Leikkiaseita. - Replikoita? Pelleilet.
- Leluja. - Tämä oli jo valmiiksi outoa.
- Kapteeni, tulkaa naisten vessaan. - Olen tulossa.
Katsokaa tätä. Voimme lopettaa sen ruumiin etsimisen.
Replika-aseita. Tekaistu teloitus.
Kukaan ei lähde kotiin ennen kuin olemme kuulleet jokaista.
Kapteeni, varastotiloissa on vielä jotain.
- Porcario? - Niin?
- Missä on miesten vessa? - Käytävästä vasemmalla.
Olen panttivanki, älkää työntäkö.
Ainoastaan naiskonstaapelit tutkivat naispanttivankeja!
Kuunnelkaa. Autetaan nämä ihmiset ylös.
En kuule. Mitä? Valerie Keepsake? Menkää bussiin.
- Kenneth Damerjian. - Henkilö numero yksi.
- Peter Hammond. - Eric Dodge.
- Odottakaa! - Chaim. Nimeni on Chaim.
Vitun kullinimijä.
Kertokaa nimenne.
Sanokaa nimenne.
Olen töissä pankissa! Olen pankin turvallisuusvartija. Kukaan ei kuuntele!
- Hyvä on, otamme siitä selvää. - Kaikki sanovat samaa! Kukaan ei kuuntele!
- Selvitämme sen. Tulkaa nyt. - Kuunnelkaa! En mene bussiin!
- Kyllä menette. Liikkeelle! - En! Olen pankissa töissä!
- Collins, hoidatko sinä tämän? - Kuunnelkaa! Olen pankissa töissä!
Hoitakaa hänet bussiin.
- Kukaan ei kuuntele! - Rauhoittukaa. Nouskaa bussiin.
- Liikettä! - Tätä kautta.
Konstaapeli, viekää hänet ylikonstaapelin luo.
Ohjataan nuo ihmiset pois tuolta. Tulkaa.
Kapteeni, tämä on oikea sotku.
Tämä on täysin suunniteltu alusta loppuun.
Selvitä se minulle.
Kuvasimme jokaisen, joka tuli pankista ulos.
Kuulustelimme heitä, näytimme heille kuvia.
Suurin osa ei pysty sanomaan kenestäkään mitään syyllistävää.
Kysyimme, tunnistaisivatko he ketään, joka ei kuulunut roistoihin.
Jos voisimme edes ajatella ketään mahdollisena epäiltynä, -
niin aina löytyy muutama, jotka todistavat toisin.
- Niin kuin mitään ei olisi tapahtunutkaan. - Entä sormenjäljet?
Niitä on kaikkialla. Mitä sitten?
- Ne todistavat vain ihmisten olleen siellä. - Entä alibit?
Lähes jokaisella. Vaikka alibi olisi heikko, -
joku panttivanki tunnistaa heidät hyvien puolelle. Ja olemme jälleen lähtöruudussa.
- Vanhoja merkintöjä? - Yhdellä työntekijällä pari nuoruudestaan.
Yksi asiakas on... Anteeksi.
Yksi asiakas on etsintäkuulutettu elatusmaksuista.
Yhdellä oli pari mainintaa, mutta ei mitään laitonta.
Taas sama juttu. Sen lisäksi hän oli täysi idiootti.
- Pankin kamerat? - Hyödyttömiä.
- He ajattelivat valmiiksi lähes kaiken. - Mielestäni kaiken.
Eivät tätä. Emme ole löytäneet sitä pistoolia tai rikollista, joka piteli sitä.
Jos löytäisittekin aseen, ei siinä olisi sormenjälkiä. Unohda se.
- Unohda? - Mitä odotat minun sanovan?
Kapteeni, tämä juttu haisee ja pahasti. Joku on tehnyt jotain laitonta.
Sanoit sen itse. Sinulla ei ole ryöstöä. Ei epäiltyjä.
Kukaan ei hengitä niskaan vaatien vastauksia. En edes minä. Unohda tämä.
En odottanut tätä.
Lupaan, että löydän teille lisää ratkaistavia juttuja.
Selvä.
Jotain on, jota ehkä odotit.
Kadonneet Madrugada-rahat on löydetty.
- Ei helvetissä. - Haluatko tietää, missä ne olivat?
- Minun pankkitililläni? - Ei.
- Kesämökilläni Sag Harborissa? - Ei.
- Lompakossani? - Ei.
Siinä tapauksessa en halua tietää.
Tämä on täyttä sontaa. Vain me enää yritämme saada roistoja kiinni -
ja he ovat perässämme noin vain. Sanonpahan vain.
Jokainen, joka syytti sinua. Lähdetään heidän peräänsä, Keith.
Michael Corleonen tyyliin.
"Michael Corleone, kiellätkö Saatanan?" "Kyllä, kiellän hänet."
Täällä ei ole numeroa 392.
- Mitä? - Tallelokero numero 392.
Näiden tietojen mukaan sitä ei ole olemassa. Senkin valehteleva saatana.
- Coughlinhan käski siirtyä eteenpäin. - Mennään.
Kiitoksia vielä. Voinko hakea sen huomenna?
- Voit. Ole hyvä vain. - Kiitos.
Mitä teette, etsivä? Mitä asiaa teillä oli tuomari Pasqualle?
- Poliisiasioita. - Teidänhän piti luopua jutusta.
- Minulla on työ, neiti White. - Mistä lähtien työ on ollut uraa tärkeämpää?
- Vai unohditko sopimuksemme? - Meillä ei ole mitään sopimusta.
- Anna kun kerron, miten tämä toimii... - Ei, minä kerron, miten tämä toimii.
Tästä painamalla tämä nauhoittaa ja tästä toistaa.
Muistuttaisin myös niistä 140 000 dollarista, jotka näyttävät kadonneen -
Madrugadan sekinlunastusjutussa.
Minulla ei ollut mitään tekemistä sen kanssa...
- Haluamme olla puolellasi tässä. - Haluatteko, että teen jotain epäeettistä?
Kaikella kunnioituksella, mutta en tarvitse teitä puolelleni, herra pormestari. Olen syytön.
Syytön tai syyllinen, olet pulassa joka tapauksessa.
Antakaa neiti Whitelle, mitä hän haluaa tai uranne on ohi.
Se siitä.
Annoit minulle, mitä halusin. Olet urasi huipulla ja maailmassa on kaikki hyvin.
Mitä Case piilotteli?
Paroni de Rothschildin kuuluisaa sanontaa mukaillen, -
"Kun veri virtaa kaduilla, kannattaa ostaa."
Herra Case taisi todella ottaa tuon lauseen tosissaan.
Mutta hän ei ole sen pahempi kuin puolet Fortune 500 -listasta.
Anna olla, etsivä.
Olet hyvä poliisi.
Kaupunki tarvitsee sinua.
- Neiti! Neiti, olette väärässä paikassa. - Minulla on tapaaminen.
Arthur.
- Huomenta. - Neiti White. Istu alas.
Kiitos, Vincent. Siinä kaikki tältä erää.
No. Mitä hän sanoi?
Konstaapeli Frazier osoittautui aika älykkääksi.
Mutta vauhditin hieman hänen uraansa ja sain hänet aisoihin.
Toivon niin. Kerro kirjekuoresta.
- Missä se nyt on? - Rikollisten johtaja aikoo pitää sen -
vakuutuksena sen varalle, jos alat janota kostoa.
- Hänellä ei ole kovin hyvä kuva sinusta. - Millainen sitten?
Pähkinänkuoressa, sinähän tulit rikkaaksi -
tekemällä natsien kanssa kauppaa joukkomurhien aikaan.
Niin.
Se oli 60 vuotta sitten. Olin nuori ja kunnianhimoinen.
Löysin oikotien menestykseen ja seurasin sitä.
Myin sieluni.
Ja olen siitä lähtien yrittänyt ostaa sitä takaisin.
Mutta oletteko tämän salaperäisen miehen kanssa yhteisymmärryksessä?
Luulen niin. Hänhän pääsi sieltä ulos kuoren kanssa.
Jos hän jonain päivänä tulee kiristämään sinua, -
maksat hänelle ja saat sen takaisin.
- Se siitä kai sitten. - Niinpä kai.
- Paskanmarjat. - Anteeksi kuinka?
Hän ei tehnyt sitä kaikkea kätkeäkseen kuoresi patjansa alle.
- He eivät koskeneet rahoihin, Arthur. - Entä sitten?
Joten hän lähti sieltä jotain muuta mukanaan.
Pankin mukaan mitään ei puuttunut.
Joten siinä lokerossa on täytynyt olla jotain, mikä oli hänelle kuortasi tärkeämpää.
Ei sinun tarvitse kertoa. Eihän siitä ole epäilystäkään, mitä siellä oli.
- Timantit. - Niin ja sormus.
Cartier-sormus. Se kuului pariisilaisen pankkiirin vaimolle.
Rikas ranskalais-juutalainen suku.
Kun sota syttyi, sormus ja kaikki muu heidän omaisuutensa takavarikoitiin ja heidät -
lähetettiin keskitysleirille, josta kukaan ei selvinnyt.
Olimme ystäviä. Olisin voinut auttaa heitä.
Mutta natsit maksoivat liian hyvin.
Voinko luottaa siihen, että pidät kaiken -
täällä kuulemasi luottamuksellisena?
Huolimatta siitä, mitä siitä ajattelet?
Kyllä, Arthur.
Kertoisin mielelläni sinulle, millainen hirviö olet, mutta -
minun on autettava bin Ladenin veljenpoikaa ostamaan liikeyritys Park Avenuelta.
Jos tuo olisi totta, et kertoisi sitä minulle.
Listaamme sinut suosittelijaksi.
Nimeni on Dalton Russell.
Kuuntele tarkoin sanottavani, sillä valitsen sanani tarkoin, enkä koskaan toista itseäni.
Olen kertonut nimeni. Se on vastaus kysymykseen "kuka".
Kysymykseen "missä" voisi nopeasti vastata, että vankilassa.
Mutta on suuri ero pieneen selliin ahdettuna olemisen ja vankilassa olemisen välillä.
Kysymykseen "mitä" on helppo vastata.
Suunnittelin ja aloitin vastikään tapahtumat täydellisen pankkiryöstön toteuttamiseksi.
Se vastaa myös kysymykseen "milloin".
Vastaus kysymykseen "miksi", ilmeisen taloudellisen kiihokkeen lisäksi, -
on sangen yksinkertainen. Koska pystyn siihen.
Minkä jälkeen jääkin vain kysymys "kuinka".
Ja kuten Shakespeare asian ilmaisisi:
"Siinä se vastus."
- Hän haisee varmasti hirveältä. - Mitä sitten odottaisit viikon jälkeen?
Niin. Miksi luulet minun avanneen ikkunan?
Voi paska.
Se kyttä, Frazier, ja hänen apurinsa ovat menossa pankkiin.
- Tulevatko he minun takiani? - En osaa sanoa. Heitä on vain kaksi.
- Anteeksi. - Olen pahoillani.
- Herra Hammond? - Huomenta, etsivät.
- Juuri kuten hän suunnitteli. - Avaan oikeuden määräyksestä tallelokeron 392.
Luojan kiitos.
- Missä se on? - Jätin sen sinne.
- Tätä tietä, etsivät. - Miksi teit sen? Jätit sormuksen.
Luota minuun. Jätin sen hyviin käsiin.
En ole marttyyri. Tein sen rahojen vuoksi.
Mutta se ei ole sen arvoista, jos et voi katsoa itseäsi peilistä.
Kunnioitus on kaikki kaikessa.
Varastin mieheltä, joka myi omansa muutamalla dollarilla.
Ja joka yritti sitten peittää syyllisyytensä.
Hukuttaa sen hyviin tekoihin ja toisten kunnioitukseen.
- Antakaa minä otan sen. - Minä avaan.
Se melkein onnistuikin.
Mutta väistämättä, mitä kauemmas pakenet syntejäsi, -
sitä uupuneempi olet, kun ne saavuttavat sinut.
Ja ne saavat sinut kiinni.
- Paskiainen. - Varmasti.
Se ei epäonnistu.
Minkä arvoinen luulet tämän olevan?
Jos minulta kysyt, sinulla ei ole varaa siihen.
Luojan kiitos, ettei tyttöystäväni ole täällä.
Seuraa sormusta?
- Etsivä Frazier. - Herra Case.
- Kuinka voitte? - Mainiosti.
Kukaan ei kuollut pankissa. Kaikki ovat onnellisia. Pidän tällaisista päivistä.
Hienoa.
- Etsivä Mitchell. - Herra Case.
Istukaa, hyvät herrat. Voinko tarjota jotain?
- Ei kiitos. - On sanottava, että olin hyvin otettu -
- tavasta, jolla hoiditte homman. - Kiitos, herra Case.
Kun kuulen termin "New Yorkin kerma", ajattelen teitä.
Pidätte meidät muut turvassa ja saatte sen näyttämään helpolta.
- Suokaa anteeksi. - Mikä on noin huvittavaa?
Kun sanotte "meidät muut", teidän on katsottava ympärillenne.
Ette ole kuuluneet "me muut" -kategoriaan pitkään aikaan.
Naulan kantaan, etsivä. En kiellä sitä. Olen menestynyt.
Niin olette. Mutta olen kovin hämmentynyt.
Minulla on tutkittavana tapaus, jossa aseistautuneet ryöstäjät valtasivat pankkinne.
- Sehän on teidän pankkinne? - Olen johtokunnan puheenjohtaja.
Ja hokkus pokkus, ryöstäjät katoavat.
- Eivätkä ota lanttiakaan? - Minultako kysyt?
Juuri niin. Sehän on teidän pankkinne.
- Se on pieni osa organisaatioamme. - Ei ryöstäjiä, ei uhreja, ei mitään kateissa.
- Ensimmäinen kerta poliisivoimien historiassa. - En ole koskaan kuullut moisesta.
Joten on kysyttävä itseltään, mitä vittua oikein tapahtui. Vai mitä, herra Case?
- En pidä äänensävystänne, konstaapeli. - Ettekö? Vastatkaa sitten rehellisesti.
Se on valtakuntanne kivijalka. Te rakensitte sen. Se on lapsenne.
Vastatkaa rehellisesti. Mitä mielestänne tapahtui?
- Minulla ei ole aavistustakaan. - Älkää viitsikö.
Minäpä kerron, mitä arvelen tapahtuneen. Lähetitte sen naisen hoitamaan asiat kuntoon.
Neiti White. Luulen, että maksoitte hänelle. Mitä hän teki siellä?
Tämä on järjetöntä. Vihjaatteko, että minulla oli jotain tekemistä asian kanssa?
392.
Tallelokero 392. Mikä sen tarina on?
- En ymmärrä, mitä te... - Älkää valehdelko minulle, herra Case.
- En valehtele. - Olen tutkinut kaikki rekisterit.
Kaikki pankin tiedot tallelokeroista pankissanne.
Alkuun kaikki näytti hyvältä, mutta -
yhdestä tallelokerosta ei ollut tietoja. Kävin tiedot läpi vuoteen 1948 asti.
Joten aloin ajatella, kenellä olisi vastaus arvoitukseen?
Luultavasti miehellä, joka unohti mainita rakentaneensa pankin 1948.
Se ei käy järkeen, herra Case.
En valitettavasti voi olla teille enempää avuksi, etsivä.
Se on jotain todella pahaa, eikö?
Herra Frazier, olen käyttänyt koko elämäni ihmisyyden palvelemiseen.
Voitte kysyä keneltä tahansa minut tuntevalta.
He puhuvat minun ja tekemieni asioiden puolesta.
Luuletteko heidän olevan puolellanne, kun saavat tietää totuuden tästä sormuksesta? Enpä usko.
Muuten, kun sanoitte meitä New Yorkin kermaksi. Arvostamme sitä todella.
- Kovin hienoa. - Mennään. Seuraamme sormusta.
- Keith, näytä kenkääsi. - Mitä?
- Näytä minulle kenkääsi. - Miksi?
En ole koskaan nähnyt kenenkään laittavan jalkaa noin syvälle toisen perseeseen.
- Niinpä taisin tehdä. - Teit valtavan tunnelin kaverin perseeseen.
Sinne tarvitaan liikennepoliisi.
- Hyvää iltapäivää, herra. Onko teillä varausta? - Etsin pormestaria.
- Saisinko hattunne? - Ette. Ostakaa oma.
Anteeksi, että keskeytän, herra pormestari, mutta on olemassa vanha amerikkalainen sanonta.
"Kun veri virtaa kaduilla, jonkun on mentävä vankilaan."
Edwin, suotko anteeksi hetkeksi?
- Mitä asia koskee, etsivä? - Etsivä Frazier taitaa -
- hakea jonkinlaista lopetusta. - Tuo on hyvä sana. Lopetus.
Asia loppuun käsitelty, tiedättehän?
Tässä on sotarikostoimiston puhelinnumero Washington D.C:ssä.
- Miltä tuntuisi olla New York Timesin etusivulla? - Loistavalta.
Varmista, että nimeni tulee oikein. Frazier Z:lla.
- Voit pitää kynän. - Teitkö kopioita?
Meidän on pidettävä oikeat rikolliset pois kaduilta.
Kiitos lounaasta.
Sotarikoksia? Mihin olet sotkenut minut tällä kertaa?
Äiti?
- Toitko Iso-Vilin? - Ja kaksoset.
Rauhoitu, tyttö. Laitan aseeni pois ennen kuin laukaisen, sopiiko?
NIMITYS VANHEMMAKSI ETSIVÄKSI
- Anteeksi. - Olen pahoillani.
- Mikset vain kävele ovesta ulos? - Niin minä kävelenkin.
Kävelen ulos tuosta ovesta, kun olen saanut haluamani.
Paskiainen.
Tule, kulta. Käsiraudat kylmenevät.